HoneyBunny og jeg sto tett sammen, og jeg kunne kjenne den spisse haka hennes bore ned i skallen min. Men det gjorde ingenting. Vi sto sÄnn helt til hun slapp meg. "Jeg sender deg en melding," sa hun, og jeg dyttet henne forsiktig vekk fra meg. "GjÞr det," svarte jeg. "Hvor skal du?" "Jeg drar en tur hjem," sa jeg. Jeg hadde ikke lyst til Ä vÊre sammen med noen andre, men jeg kunne bare ikke bli med henne. "Jeg kommer bort til deg etterpÄ," sa hun og snudde seg. "Ja da," svarte jeg, og visste at hun ikke kom til Ä gjÞre det. Steinar er nettopp blitt sammen med skolens merkeligste jente. Men er alt som det skal vÊre? SÄ er det brevet som dukket opp i postkassen en dag. Er han klar for Ä mÞte en han har forsÞkt Ä glemme i flere Är?