Perheen henkilöauto oli sodanjĂ€lkeisinĂ€ vuosikymmeninĂ€ nykyaikaistumisen ja elintason merkki. Autokuumeen kiihkein kausi osui Urho Kekkosen presidenttikauteen (1956â1981). Autosta tuli arkea ja elĂ€mĂ€ntapaa mÀÀritellyt hyödyke, mutta vapauden varjopuoli olivat liikennekuolemat ja ympĂ€ristöongelmat. Yhteiskunta mobilisoitui auton ympĂ€rille tavalla, joka on syvĂ€llĂ€ ajattelussamme ja yhdyskuntarakenteessa. Autoistuminen alkoi vaatia tiukempaa yhteiskunnallista ohjailua, jolloin henkilöauto politisoitui. Ajonopeus, turvavyön kĂ€yttĂ€minen tai âparinâ ottaminen ennen tien pÀÀlle lĂ€htöÀ eivĂ€t olleet enÀÀ omakohtaisia asioita. Autoiluun oli totuttu yksityisenĂ€ arkirutiinina, johon puuttuminen rajoittavilla jĂ€rjestelmĂ€sÀÀnnöillĂ€ koettiin herkĂ€sti yksilönvapauden loukkaamiseksi. Tutkimus osoittaa, kuinka talous, politiikka ja kulttuuri niveltyivĂ€t autossa toisiinsa. Teos tarkastelee autoistumista inhimillisenĂ€ ja yleismaailmallisena ilmiönĂ€ sekĂ€ toimii johdantona autoistumisen historian uusimman kansainvĂ€lisen tutkimuksen kysymyksenasetteluihin.